Kenedis Mileris pristato
Melas Gibsonas
ir Tina Turner filme
- PAŠĖLĘS MAKSAS -
Po Griaustinio kupolu
Taip pat vadina: Helena Budei, Frenkas Fringas
Briusas Spensas, Robertas Grubas
Andželas Rositas, Engris Andersonas ir kiti.
Operatorius Dynas Semleris
Kompozitorius Morisas Džaras
Scenarijaus autoriai Teris Hajesas ir Džordžas Mileris
Prodiuseris Džordžas Mileris
Režisieriai Džordžas Mileris ir Džordžas Ogilvis
- Tiesiai į dešimtuką. - O kaipgi kitaip, tėti?
Skrisk namo.
Gerai!
Išmest bombą!
Sajonara, mulki!
Bartertaunas. Padedame sukurti geresnį rytojų.
Jokių konservantų. Tik grynas vanduo.
Šaltas ir švarus vanduo.
Prieik, nepažįstamasis, ir nupirk vandens. 23
Aš siūlau H2O.
Ar nesupranti? Tai vanduo. Be jo tu neišgyvensi.
Truputėlis radiacijos, tiesa? Geros dienos!
Gali gauti maišelį grūdų
arba moterį dviem valandoms.
- Kuo nori apsimainyti? - Aš ieškau žmogaus.
Ar mainysiesi, ar ne?
Jis pavogė mano kupranugarius.
Žmonės ateina čia apsimainyti, užsidirbti, užsiimti verslu.
Jei neturi ko mainyti, tau ne vieta Bartertaune.
Man reikia vienos valandos.
- Kitas! - Aš turiu įgūdžių, kuriuos galiu parduoti.
Atleisk. Viešnamis jau pilnas.
Tik viena valanda.
- O jei jį surasi? - Paprašysiu jo grąžinti tai, ką pavogė.
Jis tikrai panorės praskaidrinti savo sąžinę.
Panorės.
Ar tu toks geras?
Turbūt tu tikrai turi ką pasiūlyti.
Tęsk.
Para tavo gyvenimo.
Už tai atgausi tai, ką iš tavęs pavogė.
Skamba kaip sandoris.
Ne. Pasikalbėkime. Eime vidun.
Palik savo ginklus čia. Toks įstatymas.
Atminkit. Tai mašina, dėl kurios žlugo Detroitas.
Iš kur gavai šiuos gyvulius?
Tai įžymieji vienakupriai kupranugariai. Dykumos laivai.
Jie turi nepriklausomą pakabą, vairo stiprintuvą ir jokio emisijos kontrolerio.
Pirkite ir veskitės nors ir dabar.
Karys, tetule.
Prarado viską. Pasiruošęs viskam.
Jis juk tik klajūnas.
Jis greitas.
Aironbarai,
ar jis sugebės?
Galbūt.
Kuo tu buvai anksčiau?
Buvau kelių policininku.
Kaip keičiasi pasaulis.
Vieną dieną esi puošnus gaidys, o kitą - iš tavęs padaroma šluotelė.
Sugrok ką nors liūdnesnio, Tontonai.
Ar žinai, kas buvau aš?
Niekas.
Tačiau man pavyko išgyventi.
Tas niekas gavo galimybę tapti kažkuo.
Gana jau apie praeitį. Ar nori vandens? Gal vaisių?
Sveikinu. Tu pirmas, kuris išgyvenai pokalbį.
Atsigerk.
Nebijok.
Eime su manimi.
Apsižvalgyk. Visa tai pastačiau aš.
Mano krauju ir prakaitu.
Čia buvo dykuma, dabar čia miestelis.
Vietoj vagysčių - prekyba.
Vietoj nevilties dabar yra viltis.
Tai civilizacija.
Aš padarysiu viską, kad ją apsaugočiau.
Šiandien būtina nužudyti žmogų. Ką pasakysi?
Ką už tai gausiu?
Tu atgausi savo gyvulius. Arba, jei nori, gausi mašiną ir kuro.
Tai dosnus pasiūlymas.
Kodėl aš? Jūs turite karių, ginklų. Jums tereikia įsakyti.
Mes viską darome subtiliai.
Jis ne priešas. Jis kaip šeimos narys.
Suprantu. Civilizuoti žmonės.
Tavęs neturėtų jaudinti priežastys, o tik sąlygos.
Visų pirma, niekas neturi žinoti, kad tu dirbi Tetulei.
Nužudei jį ir išėjai.
Antra - sąžininga kova.
Trečia - kova iki mirties.
Tai kas triušelis?
Tai požemis. Ten gaminama energija Bartertaunui.
Iš naftos, gamtinių dujų?
Iš kiaulių.
Tų kiaulių?
- Mėšlas. - Kiaulių mėšlas.
Kiaulių mėšlas. Lemputės, įrenginiai, mašinos...
viskas veikia dėka dujų, vadinamų metanu.
Jis gaunamas iš kiaulių mėšlo.
Pažiūrėk. Pasakyk, ką matai.
Matau dičkis ant nugaros neša mažą žmogų.
Masterblasteris. Jie kaip vienas.
Juos net vadina vienu vardu.
Iš tiesų, mažąjį vadina Masteriu. Tai smegenys.
Jis valdo požemį.
Kitas vardu Blasteris. Jis stiprus.
Kartu jie yra labai galingi.
Taip pat jie labai pasipūtę.
Mes norime pasilikti smegenis - Masterį, atsikratyti kvailu kūnu - Blasteriu.
Jis didelis. Ar jis stiprus?
Jis gali nublokšti daugumą vyrų vien savo kvėpavimu.
Aš noriu apžiūrėti jį iš arčiau. Kaip man ten patekti?
- Tai gamykla. Paprašyk darbo. - Aš apie metaną nieko neišmanau.
Tu juk gali mėžti mėšlą, tiesa?
Ei, tu!
Pasikalbėkime.
Laisvasis žmogau, padėk kaliniui. Tu juk čia ne ilgam, tiesa?
Kokį laiką tau skyrė čia sėdėt?
Ilgą. Iki gyvos galvos.
Už kiaulės nužudymą?
Turėjau išmaitinti vaikus.
Nesijaudink. Čia gyvenama apie du-tris metus.
Kur tas mechanikas Blekfingeris?
Mes turime problemą.
5 kilogramai dinamito, kuris greitai sprogs.
Tu ekspertas. Nukenksmink.
Supratau.
Tai nelengva. Viena klaida ir viskas susprogs.
- Tiesiogine prasme. - Galvok, ką daryti.
Dinamitas prijungtas prie laikrodinio mechanizmo,
kuris prijungtas prie sprogdiklio, kurio nerandu,
kuris prijungtas prie...
baterijos.
- Aš atjungsiu bateriją. - Aš to nedaryčiau.
Kas tu?
- Aš Maksas. - Tu protingas.
Tai mano mašina.
Nukenksmink.
Ką už tai duosi?
Nesiderėk! Daryk!
Sugriebt!
Aš įsakinėju. Aš Masteris.
Aš valdau Bartertauną.
Štai kodėl gyveni mėšle.
Ne mėšle. Tai energija.
Vadink kaip nori, tačiau smirda mėšlu.
Ne mėšlas! Energija! Nebus energijos, nebus miesto.
Aš Arabijos karalius.
Žinoma, o aš pasakų princesė.
Embargas!
Embargas metanui! Užsukti pagrindinį vožtuvą.
Keturi, trys, du...
Dėl Dievo meilės, kas dabar?
Kas valdo Bartertauną?
Po velniais! Juk sakiau - daugiau jokių embargų.
Daugiau, Blasteri.
Kas valdo Bartertauną?
Tu žinai kas.
Pasakyk.
Masterblasteris.
Pasakyk garsiai.
Masterblasteris.
Masterblasteris ką?
Masterblasteris valdo Bartertauną.
Garsiau!
Masterblasteris valdo Bartertauną.
Atšaukti embargą.
Nori gauti iš kojos į veidą?
Nukenksmink.
Geras berniukas.
Čionai, Blasteri.
- Ką tu sumanei? - Nieko.
- Kas tu? - Niekas.
Ne. Aš jaučiu, kad kauliukai mesti.
Aš noriu kupranugarių, mašinos, maisto, vandens ir metano.
- Sutarta. - Sakei, kad tai sąžininga kova.
- Ką tai reiškia? - Kova pagal įstatymą.
Griaustinio kupolas.
Du žmonės. Vienas prieš vieną. Jokių žiuri, apeliacijų ar pasigailėjimų.
Įeina du, išeina vienas.
Ginklai?
Kas paklius. Viską apsprendžia likimas.
Griaustinio kupolas. Kaip man į jį patekti?
Tai lengva. Išprovokuok kovą.
Visi linksminkitės.
Tai mano mašiną ir aš noriu ją susigrąžinti.
Ką tu pasakei? Ar tu man įsakinėji?
Teisingai.
Ką jis sako? Jis rėkia. Jam nuvažiavo stogas.
Aš paaiškinsiu.
Tai mano mašina. Tu...
pėsčiasis.
Trys sekundės...
ir sulaužysiu kaklą. Vienas... 199
Masterblasteri.
Paklausyk įstatymo.
Tetule, du žmonės susiginčijo.
Šie žmonės liudininkai, Tetule.
Mes kenčiame. Norime teisingumo.
Mes norime Griaustinio kupolo.
Tu žinai įstatymą. Du įeina, vienas išeina.
Tai Blasteris. Įeis 20 žmonių, išeis tik jis.
Tuomet tavo pasirinkimas - Griaustinio kupolas.
Tetule. Tetule.
Sveiki atvykę į dar vieną Griaustinio kupolo kovą.
Paklausykite. Paklausykite.
Tai visa tiesa.
Kova gimdo nužudymą, nužudymas gimdo karą.
O karas vos nepražudė mūsų visų.
Pažiūrėkit į mus. Visi bijome ir kalbame apie radioaktyvų lietų.
Tačiau mirusiųjų pelenai daug ko išmokė Bartertauną.
Ir dabar, kai kovoja du žmonės, tai vyksta čia.
Čia viskas ir pasibaigia.
Įeis du, išeis vienas.
Gerai. Dabar pasirodys du žmonės.
Kurie jaučia baimę.
Ponios ir ponai, berniukai ir mergaitės,
atėjo mirties laikas.
Jis negailestingas. Vaikštanti mirtis.
Jūs žinoti ir mylite jį. Jis Blasteris.
Jam metęs iššūkį žmogus atvyko iš dykumų.
Jis žiaurus, gražus. Jis pašėlęs.
Žmogus be vardo.
Griaustinio kupolo taisykles paprastos. Pasiek ginklą ir panaudok jį.
Kitų taisyklių nepažeisite, nes jų tiesiog nėra.
Nepamirškite, kur esate.
Tai Griaustinio kupolas.
Mirtis klausosi ir ji pasiims tą, kuris pirmas pradės rėkti.
Pasiruošt!
Įeis du, išeis vienas.
Nudėk jį!
- Juk žinai įstatymą. - Tai Griaustinio kupolas.
Nudėk jį!
Ne, ne. Pažiūrėkit į jo veidą.
Jo protas kaip vaiko.
Tai ne jo kaltė.
Blasteri, atleisk.
Tai nebuvo susitarimo dalis.
Susitarimo?
Kaip tai susitarimo?
Tu turėjai viską savo rankose.
Galėjai gauti viską.
Aš klausiu: koks dar susitarimas?
Daugiau jokio metano.
Šiam miestui galas.
Ne, mažasis žmogau.
Mes dar tik pradėjome.
O, ne.
Ne, ne.
Atidaryk duris.
Įeis du, išeis vienas.
Kas tai?
Manote, kad nežinau įstatymo? Ar tai ne aš jį parašiau?
Ir šis žmogus pažeidė įstatymą.
Vienaip ar kitaip, mes buvome susitarę.
O įstatymas teigia: Nesilaikei susitarimo, gauk nuosprendį.
Nesilaikei susitarimo, gauk nuosprendį
Mūsų gyvybė kabo ant siūlo.
Prieš mus žmogus, laukiantis nuosprendžio.
Tačiau jis nepasmerktas. Mūsų įstatymas suteikia jam galimybę.
Teisingumas priklauso nuo kauliukų, monetos metimo,
rato pasukimo.
Tremtis! Tremtis! Tremtis!
Sutvarkyk.
Tu valdai Bartertauną.
Tu ir tvarkyk.
Tik ne kiaulės! Ne!
Gana!
Ar norit jį panaudoti, ar nužudyti? Pakelk jį.
Masteri, daryk, ką sako Aironbaras.
Gerai. Darysiu.
Savana!
Finai, žiūrėk.
Tai jis. Mes radome jį.
Tai kapitonas Vokeris.
- Kokia jis kalba kalba? - Jis dar nepratarė nė žodžio.
Turbūt ilga kelionė. Galbūt jis pervargo.
O galbūt... Galbūt jis tik klausosi?
Vokeri? Ei?
Galbūt jis kalba, tačiau mes negirdime,
Juk matai, kad jo lūpos nejuda.
Ar pamiršai apie garso bangas?
Visai tai tik pasakos. Skiedalai.
Čia Delta-Fox-X-Ray.
Ar girdi?
Delta-Fox-X-Ray.
Atsiliepk.
Ar kas girdi?
Ar girdi, Vokeri?
Delta-Fox-X-Ray.
Atsiliepk.
Sveikas, daktare.
Paimk mane kartu.
Ar girdi mane, Vokeri?
Skrisk, Vokeri.
Skrisk, Vokeri, skrisk.
Kas jūs?
Nutilkit!
Užsičiaupkit!
Gana!
Kas jūs tokie?
Mes laukiantieji.
Ir ko jūs laukiate?
Jūsų.
O kas aš?
Manau, jis mus tikrina.
Ar tai patikrinimas, Vokeri? Manai, kad mes buvome tinginiais?
Nežinau. Galbūt ir buvote.
Ne. Mes viską išsaugojome. Viskas čia.
Viskas pažymėta ir nepamiršta. Palauk ir pats pamatysi.
Jūs žinote. Aš pirmasis vedlys.
Ir aš pasakoju Istoriją.
Tačiau Vokerį radau ne aš. O Savana.
Šiandien ji turi teisę pasakoti Istoriją.
Tai nėra vieno žmogaus istorija. Tai visų mūsų istorija.
Perduodama iš lūpų į lūpas. Ją reikia išklausyti ir prisiminti.
Papasakoti šiandienos istoriją tiems, kas gims rytoj.
Dabar aš žiūriu atgal
laiko tėkme,
kur plaka pačios istorijos širdis.
Aš matau pabaigą, kuri tapo pradžia.
Apokalipsė, atnešusi daug skausmo.
Ji atnešė mirtinas dulkes ir baimės metus.
Atėjo žiema,
Giltinė pradėjo medžioklę.
Tačiau vieno ji nepagavo. Tai buvo kapitonas Vokeris.
Jis surinko žmones, pakilo į dangų ir nuskrido.
Jie paliko savo aukštus namus,
su viskuo, ką jie žinojo, o tuomet jie nukrito. 337
Vieni kaltina sustojusį vėją.
Kiti kaltina raganą Turbulenciją.
Po kritimo
kai ką pasiėmė Giltinė,
tačiau kai kam pasisekė. Jie atėjo čia.
Ir iš pirmo žvilgsnio pamilo šią vietą. Jie pavadino ją Žemės planeta.
Ir pasakė: Pamirškime viską, ką žinojome. Mes gyvensime čia.
Pamirškime viską, ką žinojome. Mes gyvensime čia.
Bėgo laikas.
Ir žmonės pradėjo ilgėtis to, ką turėjo.
Jie pasiilgo savo aukštų namų ir video.
Video!
Jie žiūrėjo paveiksliukus, kuriuose matė tai, ko neteko.
Atsimenat tai?
Rytojaus žemė.
Atsimenat tai?
Šviesos upė.
Atsimenat tai?
Dangaus plaustas.
Atsimenat tai?
Kapitonas Vokeris.
Atsimenat tai?
Ponia Voker.
Vieną dieną kapitonas Vokeris surinko pačius stipriausius suaugusius žmones.
Jų buvo dvidešimt. Ir jie išėjo į didįjį žygį.
Mes išeiname ryte.
Mums vadovauja kapitonas Vokeris.
Tegul Dievas pasigaili mūsų sielų.
Jie atsisveikino su tais, kuriuos jie pagimdė.
Prieš pat išeidami jie atsigręžė,
o kapitonas Vokeris sušuko:  Laukite. Vienas iš mūsų sugrįš.
Laukite. Vienas iš mūsų sugrįš.
Ir jis sugrįžo.
Vokeris.
Mes dėkingi tau, kapitone Vokeri.
Mes pasiruošę. Vesk mus namo.
Mes viską išsaugojome. Viskas pažymėta ir nepamiršta.
Jūs šaunuoliai. Jūs netinginiavote.
- Ko mes laukiame? - Aš nesu jis.
- Jūs apsirikote. - Nereikia juokauti.
- Laikas gaudyt vėją. - Mes norime į Rytojaus žemę.
Namo! Į Rytojaus žemę.
Tokios vietos buvo. Miestai.
Jie buvo vadinami miestais.
Ten buvo daug ko. Dangoraižiai,
video, radijas.
Tuomet nutiko tai.
Apokalipsė. Ir viskas atėjo galas. Daugiau nieko neliko.
Jūs turite suprasti, kad čia yra jūsų namai.
Rytojaus žemės nėra.
Ir aš nesu kapitonas Vokeris.
Ta vėjas!
Mes pasiruošę ir laukiame, kapitone.
Vėjas pučia mums pakeliui, kapitone. Skrendam!
Kas su mumis? Mes išeiname.
Niekas niekur neis. Tai tik laiko švaistymas.
Mes manome kitaip.
Ar nesuprantate? Jis nesugebėjo pagauti vėjo.
Niekas niekur neskris. Niekas mūsų negelbės.
Mūsų Rytojaus žemė čia. Jis tai įrodė.
Gana šnekėti tas nesąmones. Jei jis ne kapitonas Vokeris, tuomet kas jis?
Jis niekuo nesiskiria nuo mūsų. Jis čia atėjo kojomis.
Jei jis sugebėjo ateiti čia, tuomet mes sugebėsime grįžti.
Jis ne ką didesnis už mus.
Antram kapitonui pavyko. Kodėl nepavyks ir mums?
Apie ką ir kalbu. Kas su mumis?
Eiti į nežinią? Nejau pamiršai?
Kai tu jį radai, jį jau ruošėsi išsivesti Giltinė.
Niekas nesako, kad kelias bus lengvas.
Jei norime sužinoti, kas ten yra, turime surizikuoti.
Ten nieko nėra.
Nėra dangaus plausto, nėra garso bangų. Jūs einate į niekur.
Yra kai kas blogesnio.
Visų pirma jūs greičiausiai atsidursite Bartertaune. Bjauri vieta.
Jei jūsų nepasiglemš smėlis, ta vieta tikrai pasiglemš.
Paklausyk jo! Nėra jokios Rytojaus žemės.
Gana jau!
Tai jis pasakė. Jo žodžiai nieko verti.
Kas nebus bailys, eis su mumis.
Gerai paklausykite.
Aš nesu kapitonas Vokeris. Aš tas, kuris laiko Giltinę savo kišenėje.
Ir aš sakau, kad mes liksime čia.
Ir mes gyvensime čia ilgai ir būsime dėkingi likimui.
Aišku?
Mes vis tiek eisime.
Sleikai.
Pakviesk kitus.
Jie išėjo. Turi juos surasti.
Jie išėjo. Skrulūzas paleido. Jie dykumoje.
Eime. Turi man padėti. Turi padėti juos surasti.
Ten Gekas. Jis vos paeina.
Mažasis Finas, Skaifišas ir Kuša. Ji gali bet kada apalpti.
- Kada? - Vidurnaktį.
Galbūt vėliau. Jie jau toli.
- Jie turi mažai vandens. - Koks skirtumas?
Juos pasiglemš smėlis.
Sugrąžink juos, kapitone.
Nustokite vadinti mane kapitonu. Ir nutilkite.
Man reikia tiek vandens, kiek galėsiu panešti.
Ką tu darai?
Einu gelbėti savo draugų.
Mums reikia medžiotojo.
Tegul jis eina pats, gerai?
Padėkit! Padėkit man!
Greičiau. Eime.
Ar tai rytojaus žemė?
Ne. Tai Bartertaunas.
Tai mūsų vienintelė galimybė.
Eik. Mes už tavęs.
Palaukite. Laikykimės drauge.
Kur mes?
Tai Bartertaunas.
Čia smirda.
Tuba, Kuša, palaukite.
Kuriuo keliu?
Eik link šviesos.
- Kur kiti? - Jie nuėjo į priekį.
- Ar toli? - Toli.
- Ar matai juos? - Vos ne vos.
Ką mes darome? Kokia mūsų programa?
Mes kai ko ieškome.
Čia? Tai tik laiko švaistymas.
Mažas žmogus daug ką žino. Supratai?
- Taip. - Tyliau.
Ką matai, kapitone?
Tyliau.
Tai jis, kapitone. Tai mažasis žmogus.
Mažas? Jis pats mažiausias. Kas per velnias, kapitone? Kokia iš jo nauda?
Tylos.
- Kur kiti? - Ten.
Skriuji, skrendam.
Atleisk.
Palauk.
Atmink: kuo ilgiau stovėsi, tuo geriau.
Sveiki.
Visi vidun!
Važiuojam!
Laikykitės!
Vykitės dabar, sumokės vėliau.
Bartertaunai, paklausyk manęs.
Kur jūs bėgsite?
Kur slėpsitės? Paklausykite manęs.
Bartertaunas gyvuos!
Suraskite mažąjį žmogų.
Atveskite jį pas mane gyvą.
Mes viską atstatysime.
Mes nepasigailėsime tų, kurie jį pasiėmė.
Tai koks planas?
Planas?
Nėra jokio plano.
Skaifišai, žiūrėk.
Kaip paveikslėlyje.
Garso įrenginys.
Gekas buvo teisus.
Delta-Fox-X-Ray.
- Delta-Fox-X-Ray. - Atsiliepk.
Sveiki. Atsiverskite pirmą knygos puslapį.
Dabar kartokite paskui mane. Bonjour.
Labas rytas.
Oł allez-vous?
Kur jūs einate?
Je vais chez moi. 499
Aš einu namo.
Jis nori pasiimti jį.
Kiaulių žudikas.
Palaukit...
Blekfingeri, išimk kaištį.
Dabar!
Laikyk, Blekfingeri. Laikyk. Laikyk.
Atiduok jį.
Paleisk.
Blekfingeri, paleisk.
Sučiupau tave. Dabar važiuojam namo.
Viskas bus gerai.
Greičiau. Nagi!
Suskaičiuosime iki trijų.
Vienas.
O kur dingo du?
Tai apiplėšimas.
Jei kas pajudės, ir jums galas.
Manau, kad dabar mums visiems galas.
Tėti! Mums galas.
Sėdam į lėktuvą. Greičiau.
Kur jis nubėgo?
Aš tave įspėjau, tėti.
- Tu! - Aš?
Taip, tu. Šiandien tavo laiminga diena.
Laiminga diena?
Tu turi lėktuvą.
Turiu?
Jis gali išgelbėt tau gyvybę.
Išgelbėt gyvybę?
Gerai. Skrendam!
Nagi, nagi.
Kas nutiko?
Mes neatsiplėšime nuo žemės.
Mūsų per daug.
Tėti. geriau daryk ką nors.
- Ko lauki? Skrendam. - Neišeis.
Neužteks pakilimo tako.
Mes neturime kito pasirinkimo.
Tarp mūsų
ir jų per trumpas atstumas pakilimui.
Bus.
Mes su tavimi labai panašūs,
klajūne.
Iki, kareivi.
Jūs žinot tai. Metai bėga greitai.
Aš daug kartų pasakojau jums istoriją.
Tai ne vieno žmogaus istorija. O visų mūsų istorija.
Tu turi ją išgirstu ir prisiminti.
Ir papasakoti ją tiems, kurie gims rytoj.
Dabar aš žiūriu atgal laiko tėkme, kur plaka pačios istorijos širdis.
Ir matau tuos, kurie pradėjo ilgą kelią namo.
Aš atsimenu, kaip kelias atvedė mus čia.
Ir kaip mes iškart viską sužinojome. Supratome, kad ta istorija buvo tiesa.
Iki mūsų gyvenę žmonės žinojo tai, ko nežinojome mes.
Apie ką mes net nesvajojome.
Laikas bėga nesustodamas.
Dabar mes žinome,
kad sugrąžinti tai, kas prarasta, nėra lengva.
Tačiau tai mūsų kelias. Ir turime juo eiti.
Nors ir niekas nežino, kur jis nuves.
O kol kas ir toliau pasakosime istoriją,
kad nepamirštume, kas mes buvome ir iš kur atvykome.
Ir nepamirštume to žmogaus, kuris mus rado.
Kuris atėjo tam, kad mus išgelbėtų.
Mes uždegsime miesto šviesas. Ne tik jam,
tačiau visiems, kurie vis dar yra dykumoje.
Nes mes žinome, kad kai ateis naktis
jie pamatys tolimą šviesą
ir sugrįš namo.
...skirta Baironui.
Tekstą vertė: stasius [TRL-Team]
Plačiau apie Mūsų Komandą ir darbus rasite užėję į www.T-Team.LT